SÕNAKUULMATU KASSIPOEG
Oli ühel tüdrukul kohev kassipoeg, kes oli väga ulakas ja tahtis kõike omamoodi teha.
Millega sa jälle hakkama said?!
Kas sa tõesti ei suuda vaikselt istuda, inimese kombel?
Mis ta seal teeb, jälle vallatleb? - Maha rahunes, vanaema.
Mängib päikesejänkudega.
Mine kohe toast minema! - Ära lase teda välja, ta on veel liiga väike.
Ei, las läheb. Mine, mine!
Ah et ei taha?
Kui sa oled nii sõnakuulmatu, siis istud kodus.
Mõlemad olete sõnakuulmatud. - Ära mine kaugele, kaod ära!
JA LÄKS ULAKAS KASSIPOEG METSA.
Kes sa oled? - Väike jänku.
Väike arg jänku? - Seda mitte, tavaline.
Imelik, aga mida sa siin teed?
Korjan lilli. Emal valutavad hambad, räägitakse, et need aitavad.
Läheme parem jalutama.
Aga kes sina selline oled? - Väike orav. - Miks sa seal istud?
Ema läks ära ja mina valvan väiksemaid. Et pesast välja ei kukuks.
Mõelda, kui põnev!
Tule parem meiega kaasa!
Te ei oskagi jalutada!
Kes sina oled? - Siilike.
Mis sul seal seljas on? - Seened. Ema korjas ja mina tassin koju.
Ei lähe need seened kuhugi, tule parem meiega, jalutame.
On juba liiga hilja. - Lähme, lähme!
Kus on siis mu jänkuke?
Ja kus siis tütar on?
Siilipoeg! Siilipoeg!
Päikesejänkud! Hakkame neid püüdma!
Nii võib ju ära uppuda.
Olen väike jänku.
...jänku!
Olen väike orav.
...orav!
Mina olen siilike!
Hei, vaadake, vaadake!
Mis see siis on?
Ai-ai-ai!
On ikka lood!
Ma ise... - Nii, nii!
Siin on see "ma ise"!
Proovi siin nüüd nende pisikestega aru saada, kes on kes?
Armastab, ei armasta, armastab, ei armasta...
Keda sa mõtled, kas ema? - Jah.
Saan noomida, ei saa, saan, ei saa...
Ega teil pole jänkuke kaduma läinud? - Läks, läks, andke ta siia.
Saan noomida, ei saa, saan, ei saa...
Ei saa noomida!
Ega teil pole oravake kaduma läinud? - Läks jah, andke siia!
Jah, saab noomida!
Olen siin, emme. - Siilike!
Mina tahan ka koju.
Kus on sinu kodu? Kes su ema on?
Mul on ema asemel väike tüdruk.
Ma ei kuulanud ta sõna, läksin kodust minema.
Ma enam ei tee.
Kes sa ikkagi oled? - Ei tea, olen pisike.
Aga mina tean!
Kassipoeg oled, vot kes! - Ja sa tead, kus ta elab?
Tean! - Siis vii ta, palun, koju. - Palun!
ALLES HOMMIKUL VIIS VARES KASSIPOJA KOJU.
Vanaema, ta on tagasi!
Oh, sa mu kiisuke!
Ei tea kohe, kas jätta ta omapead?
Küsi temalt, kas ta on ka edaspidi nii sõnakuulmatu?
Ei ole, vanaema. - Ja sina?
Mina ka ei ole enam, vanaema. - No ja ongi hästi!
Tähendab, et sõnakuulmatuid meil enam pole!
Jutustas Pastella